Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 18.04.2006
Suomennos: sledge, IsoD, Shafty, rocka, Hönö, cotton ja Tuke.
Oikoluku: kilpikonna.
Lapset, katsokaa tätä karttaa. Tämä tumma alue täytyy evakuoida.
Piilottakaa se sormienne alle ja merkitkää punaisella.
Luvatkaa sitten, kävi miten tahansa, etsiä käsiinne -
Elsassin lapset, jotka odottavat meiltä apua.
Annetaan vihreän, toivon alueen kukoistaa rakkaassa Ranskassamme.
Te saatte sen kukoistamaan, rakkaat lapset.
Kasvakaa! Ranska odottaa teitä!
Hävittääksemme Saksan ja saksalaiset kartalta -
meidän täytyy tuhota koko rotu. Emme saa jättää ainoatakaan henkiin.
Älkää epäröikö vaikka heidän lapsensa itkevät, surmatkaa heidät. Samoin naiset, -
muuten he jonain päivänä vielä nousevat, mitä he kuolleena eivät voi tehdä.
Meillä on vain yksi vihollinen, joka yrittää haudata Saksan, -
sydän täynnä vihaa, inhoa ja kateutta.
Meillä on vain yksi vihollinen, joka kohottaa tappavan kätensä.
Tiedätte, kuka vihollinen on. Se on Englanti.
PÄIVÄ ILMAN SOTAA
Vihdoinkin!
Sota on julistettu!
No, pikkuveli, aiotko vielä haaskata aikaasi maalaamalla patsaita?
Laitoin sinunkin nimesi listaan.
Kahden päivän päästä lähdemme kaikki Glasgowiin harjoituksiin.
Viimeinkin jotain tapahtuu!
Tuletko?
Kaksi minuuttia, herra Sprink.
Olen saanut käskyn lukea tämän viestin rakastetulta keisariltamme.
Tämä on synkkä hetki Saksalle.
Maamme on piiritetty.
Meidän pitää tarttua miekkaan.
Toivon, että Jumala antaa meille voimaa käyttää sitä hyvin, -
jotta voimme laittaa sen takaisin tuppeen arvokkaasti.
Kaksi minuuttia, herra luutnantti.
Lähdemme taisteluun!
Saksan juoksuhautaan on sadan metrin matka.
Joukkomme pommittavat yli tunnin heidän konekivääreitään.
Se auttaa meitä.
Ohitamme heidän etulinjansa ja sen jälkeen linjan takana olevan maatilan.
134. komppania tulee tilallemme illalla, -
jotta saamme hiukan levätä.
Skotlantilaiset suojaavat meitä vasemmalta.
Tunnistatte heidät mustista lakeista.
Älkää välittäkö heistä, kiinnittäkää huomionne vain minun käskyihini.
Ette ole yksin! Minäkin haluan mennä takaisin kotiin.
Tehdään se mikä pitää tehdä, niin pääsemme jouluksi kotiin.
Tehdään se mitä on tehtävä.
Asettakaa pistimenne!
Ladatkaa kiväärinne!
Hyökkäykseen!
Älä jää tuleen makaamaan.
Osa meistä selviytyy.
- Älä jää tähän. - Ei, William.
Minä jätin hänet.
Jätin hänet kuin pelkuri.
- Annoin hänen kuolla, aivan yksin. - Sinulla ei ollut vaihtoehtoa.
Rukoillaan hänen ja kaikkien muiden uhrien puolesta.
Täydennysjoukot saapuivat. Lähdemme Dalesta.
Sinä pysyt täällä haavoittuneiden kanssa. Nähdään tukikohdassa.
Tiedän, että olet juoksuhaudassa, isä.
Olen Andrew Duncan. En ole kaukana.
Isä, olen parin metrin päässä.
Muut ovat liian kaukana, mutta minä...
Isä, sinun pitää tulla auttamaan minua.
Kävele vain suoraan, niin löydät minut.
Tiesin, että voisin luottaa sinuun, isä.
Mitä hittoa oikein teet? Tämä on itsemurha!
Älkää menkö, helvetti sentään!
- Tulkaa takaisin! - Tuli seis!
- Hän oli lääkintämies. - Mitä?
- Ammuit lääkintämiehen! - Mistä sinä sen tiedät?
Miksi aloititte ampumisen?
Siellä oli skotti ryöstelemässä, sir. Uskon osuneeni häneen.
Hyvä. Pysykää paikoillanne. Tehkää hälytys pienimmästäkin liikkeestä.
- Kylllä, herra yliluutnantti. - Sprink. Tulkaa mukaani.
Kyllä, herra yliluutnantti.
Kuulkaa kaikki! Jättäkää vihollisen aseet pääjuoksuhautaan!
- Mene auttamaan heitä. - Selvä.
Meidän täytyy rakentaa se uudelleen.
Älä huoli. Kukaan ei nähnyt minua.
Haavoituitko?
Mitä tapahtui?
Olit juoksuhaudassa tuskin 15 minuuttia. Täydennysjoukot eivät...
Heidän konekiväärinsä tuhosivat meidät. Menetin kolmanneksen miehistäni viidessä minuutissa.
Näit skottien perääntyvän vasemmalla ja päätit unohtaa maatilan?
Saitko mitään uutta tietoa?
Yritin Punaista Ristiä ilman tulosta.
On mahdotonta saada uutisia vihollisalueelta.
Väitetään, että saksalaiset kohtelevat siviilejä hyvin.
Vaimosi on varmasti vanhempiensa luona lapsen kanssa.
Pommituksen aikana yksi tykeistämme räjähti.
Upseeri ja viisi miestä kuolivat välittömästi.
Pyysin, että sinä korvaisit hänet siinä yksikössä.
Tykistö on hyvä paikka. Etenet nopeasti urallasi.
En halua tykistöön. Jään miesteni kanssa tänne.
Etsikää toinen luutnantti, niitä kyllä löytyy.
Olen korkea-arvoisin täällä ja määrään kuten parhaaksi näen.
Teet mitä käsken.
Vietätte joulun yksikössänne.
Sitten menette Poitiersiin harjoittelemaan. Tämä on käsky.
Jos haluatte vierailunne pysyvän salassa, teidän on parasta lähteä. Lähettini saapuu pian.
Jäätte tänne kolmeksi päiväksi. Sitten siirrytte Delsaux'n maatilalle etulinjaan.
Siellä pitäisi olla rauhallista jouluna.
Levätkää nyt. Tulen tapaamaan teitä ennen kuin lähdette Poitiersiin.
- Näkemiin. - Näkemiin, herra kenraali.
Herra luutnantti, löysin teille huopia yöksi.
Mikä luutnanttia vaivaa?
Hukkasin lompakkoni.
- Sen, josta näytitte sitä kuvaa minulle? - Kyllä.
Kovin ikävää.
Mutta ettehän te tarvitse kuvaa muistaaksenne vaimonne.
Minullekin sattui vahinko. Katsokaa, herra luutnantti.
Kaksi senttiä ylemmäs, ja olisin kuollut.
Se toimii edelleen!
Pysäyttämätön, kuten minä. Vai mitä, herra luutnantti?
Kokouksessa sanottiin, että niitä laitetaan viiden metrin välein.
Viiden metrin välein?
Eli kuinka monta yhteensä?
Noin 100 000.
20 matkaa junalla Brysselin kautta Lille'een.
Uskomatonta! Joulukuusia.
Niiden lähettämisessä etulinjaan -
menee kauemmin kuin tykkiemme lähettämisessä.
Päästäkää neiti Sorensen sisään!
Kuinka hän voi?
Hän voi hyvin. Hänen rykmenttiään vastaan hyökättiin neljä päivää sitten, -
mutta he ajoivat vihollisen takaisin.
Siitä teidän ehdotuksestanne...
Valitettavasti -
en voi hyväksyä sitä. Minusta tuntuu, että tanskalaisena, -
ette pysty ymmärtämään tilanteen vakavuutta.
Viiden kuukauden ajan on kaksi miljoonaa miestämme taistellut tauotta.
Meillä ei ole ollut, -
aikaa eikä tarvetta järjestää konserttia.
Minulta meni hetki ymmärtääkseni, -
että lähestyin asiassa väärää henkilöä.
Tapaamani kruununprinssi oli ilahtunut ajatuksesta -
järjestää konsertti hänen päämajassaan jouluaattona.
Minulle kerrottiin, että te olette vastuussa tykeistä, saattueista -
ja myös sotilaista.
Joten jos ystävällisesti allekirjoittaisitte tähän -
kruununprinssin nimen viereen ennen kuin ilmoitatte asiasta miehillenne.
Näette hänet vain yhtenä iltana. Mitä järkeä siinä on?
Se on paljon enemmän kuin yksi yö.
Meidän minuuttimme ovat pidempiä kuin teidän.
Äiti, saimme Williamin kanssa pakettisi ja kirjeesi.
Kiitos lapasista ja kaulahuiveista.
Täällä on niin kylmä, että ne ovat tervetulleita.
Ajatus sinusta siellä kotona lämpimässä pitää meidät hengissä.
Kiitos myös kakusta.
Toivottavasti meille jää sitä vielä jouluaatoksi.
Terveisin kaksi poikaasi, jotka rakastavat sinua.
Hyvää huomenta, isä.
Kolme laatikollista whiskyä. Siinäpä onkin paukkuja kerrakseen.
- Kai minutkin on kutsuttu? - Sir, mieheni ovat lopen uupuneet.
Olemme kaikki väsyneitä, Gordon. Jokainen meistä.
Pystyn toimittamaan vaihtomiehiä vasta kolmen päivän päästä.
Jos saksalaiset hyökkäävät yöllä tai huomenna, kuten on epäilty, -
- meidän on vain kestettävä. - Kyllä, sir.
Urhea paarinkantajamme.
Olette se, joka melkein tapatti oman miehen ei-kenenkään-maalla.
Paarinkantajan tulisi pelastaa henkiä, ei vaarantaa niitä.
Annoin käskyn. Erittäin selvän käskyn, -
että juoksuhaudasta ei poistuta Saksan vastahyökkäyksen varalta.
- Aivan, sir, mutta tilanne... - Mutta ette välitä siitä hittojakaan!
Suosittelen, että unohdatte uroteot vastaisuudessa, -
ettekä unohda ikinä asiaa nimeltä sotilaskuri!
Onko tämä ymmärretty?
- Ymmärrättekö te? - Kyllä, sir.
Jospa kertoisitte, mitä te teette täällä. Taistelemattomuuden etulinjassa.
- Olin tervehtimässä ystävääni... - Mitä?
Ystävää? Missä oikein luulette olevanne? Kotiseurakunnassanne?
Nyt palaatte välittömästi kanssani tukilinjaan.
Alkakaa tulla! Olkaa kerrankin hyödyksi.
Täältä on lyhyempi matka.
Ensin suoraan, sitten oikealle pappien alueen halki...
Tännekö? Opastakaa minut vain pois täältä.
- Riittää jo. - Olen pahoillani, että joudumme kulkemaan...
Hemmetinmoinen sotku! Voisitteko nyt opastaa minut pois täältä?
- Ilman muuta, sir! - Olkaa hiljaa!
Pappina olen tottunut hiljaisuuteen.
Nyt riittää.
- Mitä siellä tapahtuu? - Ei mitään.
Kiväärinlaukaus vain. On täysin hiljaista.
Hyvä. Ole varovainen, he eivät lopeta edes jouluaattona.
Seuraa minua.
- Tiedättekö kenen loistava ajatus tuo oli? - En.
Tämä on teille, herra yliluutnantti.
Sprink...
Lähdet luotamme yöksi.
- Minne menen? Kotiin? - Tavallaan, paikkaan jossa voit paremmin.
Miksi ette pidä minusta, herra yliluutnantti?
Minun oli otettava sinut rykmenttisi hajottamisen jälkeen.
Pidän enemmän muurareista, leipureista ja maanviljelijöistä.
Kaltaisesi taiteilijat ovat vain haaskausta ja turhaa taakkaa.
Ala mennä. Upseeri vie sinut.
Liikettä! Kello on kymmenen eikä mitään ole saatu aikaiseksi.
Ota rauhallisesti. Eikö se ole liian lyhyt?
Kerroinhan olevani Lensin paras parturi, luutnantti.
Jopa pormestari kävi liikkeessäni.
Kävikö Henri Hennebicque? Oliko hänkin asiakkaasi?
Hennebicque? Ei kuulosta tutulta.
Hän oli isäpuoleni. Varapormestari. Asuu Sypressikatu 21:ssä.
Ette ole kertonut, sir. Tunnen Sypressikujan hyvin.
Kävin korjauttamassa pyöräni siellä useita kertoja.
Narcisse Denoyellen luona. Numero 43.
Muistan sen. Pieni sininen portti.
Luulen voivani kertoa teille...
Joskus öisin suuntaan maatilalle johtavalle tielle.
Hitaasti, etten tule tapetuksi.
Istun siellä ja katselen.
Tunnen Delsauxin maatilan melko hyvin.
Tapasin pyöräillä sinne munia ja maitoa hakemaan.
Aivan maatilan takana on Lensiin johtava tie.
Suoraan Lensiin.
Jalan pääsisin kotiin alle tunnissa.
Ilman kiirettä. Tunnissa.
Äitini odottaisi ovella kahvikupin kanssa, aivan kuten ennenkin.
Olen valmis, luutnantti. Luulen olevani valmis.
Mitä sanotte?
Ponchel. Etupuolellani ei ole peiliä.
Olinpa typerä.
Tein teille hienon kampauksen, sir. Olette valmis tämän päivän juhliin.
Jos niin sanot...
- Tervetuloa, neiti. - Ilo on minun puolellani.
Neiti Sorensen, on ilo tavata.
En suvaitse virheitä! Siivoa se heti!
Anteeksi, tiedättekö missä Nikolaus Sprink on?
- Sprink? Se tenori? - Niin.
Neiti, olemme omistaneet tämän talon 300 vuotta, -
mutta syyskuun 23:sta lähtien se ei enää ole ollut meidän.
Kysykää jostain muualta, jos voitte.
Jos heillä on yhtään makua, he laittavat hänet minun huoneeseeni -
- ylimpään kerrokseen. - Kiitos.
Sinä senkin... Hyvää makua! Preussilaisilla?
Sinun ei edes pitäisi puhua näille ihmisille!
Älä... Minussa on täitä.
Laulamme taas yhdessä, aivan kuin ennen.
En ole kuin ennen, Anna.
Laula minulle. Laula meille.
Teidän korkeutenne.
Olen iloinen, että sota ei vaikuttanut teihin.
Palvelunne vapaaehtoisena teki vaikutuksen minuun.
En ole vapaaehtoinen, teidän korkeutenne. Minut kutsuttiin kuten kaikki muutkin.
Onnittelen oma-aloitteisuudestanne, neiti.
Saitte meidät muistamaan, että sodasta huolimatta on joulu.
Kiitos teidän ja äänienne -
tunnen tänään olevani Berliinissä.
Toivon palaavani sinne niin pian kuin mahdollista.
Ehkä ensi keväänä, jos kaikki menee suunnitelmien mukaan.
Ensi keväänä!
Poltatko sinä?
Juoksuhaudoissa kaikki polttavat.
Aikaa on tapettava kaikin keinoin.
Tapasimme päivälleen viisi vuotta sitten.
Oslossa.
Onko siitä jo viisi vuotta?
Ajankulun tajuaa vasta, kun kuolema kolkuttaa.
Kamala asia.
Kaikki nämä lihavat ja tyydytetyt miehet juhlimassa ja juomassa shampanjaa.
Minun täytyy palata rintamalle -
laulamaan tovereilleni. Tänään enemmän kuin koskaan.
Yritin toteuttaa tätä kuukausia, ja nyt sinä haluat lähteä?
En halua lähteä luotasi, mutta minun täytyy mennä laulamaan heille.
- Palaan sen jälkeen. - Tulen mukaasi.
Ei missään tapauksessa! Et edes ymmärrä kuinka vaarallista se olisi.
Sen jälkeen kun lähdit, ei ole kulunut hetkeäkään, -
etten olisi miettinyt oletko yhä elossa.
Olet elossa ja olen kanssasi. Vain sillä on merkitystä.
Olen odottanut tätä iltaa hyvin kauan.
En aio menettää siitä hetkeäkään.
Etkä pääse pitkälle ilman keisarin hyväksymää lupaani.
Saitko luvan suoraan keisarilta?
Kenraalimajuri luottaa teihin.
Eivätkö he voisi jättää meitä rauhaan edes jouluaatoksi?
- Likaiset hommat lankeavat aina meille. - Olen vapaaehtoinen.
En halua teille ongelmia, Gueusselin.
Lähesty heidän linjojaan, ja paikallista konekiväärit. Palaa sitten.
Voinko vastata tuleen, jos he näkevät minut kuunvalon vuoksi?
Toimi hienovaraisesti ja palaa pian, jos haluat lämpimän aterian.
Mistä saitte piiput?
92. pataljoonan kavereilta, he saivat vihiä joulunvietostamme.
SAMMAKONREISIMAA - Onko yhtään vapaata paikkaa?
- Istu tähän. - Soita meille, isä.
Soita "Kaipaan kotia".
PAAHTOPAISTIMAA
Heillä tuntuu olevan hauskaa.
Haluaisitko, että meilläkin olisi?
- Hän on Anna Sorensen. - Iltaa.
Miksi toit tänne naisen, hölmö?
Herra yliluutnantti, sain kruununprinssin vakuuttumaan, että musiikki sopisi tännekin.
Hyvä. Voitte aloittaa.
Herra luutnantti! Tulkaa katsomaan. Jotakin kummaa on meneillään.
En pidä tästä, herra luutnantti.
Tämä voi olla harhautus jollekin katalalle tempulle.
Sprink!
Heti alas!
- Iltaa, engelsmannit! - Iltaa, saksalaiset, -
mutta emme ole englantilaisia vaan skotlantilaisia.
Se oli hienoa, mutta nyt riittää.
Emme ole Berliinin oopperassa.
Olette oikeassa. Tämä on parempaa.
Katsokaahan. Kokous, johon meitä ei ole kutsuttu!
Hiljaa, Ponchel. Mitä hittoa täällä tapahtuu?
Iltaa. Puhutteko englantia?
- Hieman. - Loistavaa!
Keskustelimme tulitauosta -
jouluaatoksi. Mitä mieltä olette?
Sodan lopputulosta ei ratkaista tänään.
En usko, että meitä arvosteltaisiin siitä.
Älä huolehdi, vain täksi illaksi.
Mitä pirua he tekevät?
Ehkä saksalaiset ovat kyllästyneet ja haluavat antautua.
Olisin yllättynyt...
Ponchel, anna shampanjapullo ja mukini.
Hauskaa joulua.
Kuka idiootti tuon teki?
Hauskaa joulua.
Iltaa, olen Anna.
Sinä ensin.
Felix, missä olet ollut?
- Se ei ole Felix, vaan Nestor. - Kyllä se on Felix.
Se on Nestor, kissa Delsauxin maatilalta.
Tiedän sen paremmin kuin te.
Nestor on ranskalainen.
Vaimoni.
- Hän on nätti tyttö. - Erittäin.
Tässä on minun vaimoni.
Montparnasse.
Pariisin paras paikka vaimoni mielestä. Luxemburgin puutarhat.
Ette muuten näyttäneet kuvaa vaimostanne.
Minullakin oli kuva, mutta kadotin sen.
Piirsin hänen kasvonsa, mutta ei se ole sama asia.
Asutteko Rue Vavinilla?
Asun.
Luulen -
löytäneeni lompakkonne juoksuhaudasta.
Säilytin sen osoitteen vuoksi.
Pieni hotelli Rue Vavinilla.
Vietin vaimoni kanssa siellä viikon kaksi vuotta sitten.
Se oli häämatkamme.
- Kiitos erittäin paljon. - Ei kestä.
Tuohan on Gueusselinin pullo.
- Hällä väliä, hän meni nukkumaan. - Tuskinpa.
Oikein hyvää!
- Monennellako kuulla hän on kuvassa? - Viidennellä.
Hän oli vanhempiensa luona Lensissä viime heinäkuussa.
Hänen täytyi pysyä vuoteessa komplikaatioiden takia.
Pyysin lupaa olla hänen luonaan, mutta sitä ei myönnetty.
Minun piti lähteä sotaan ja jättää hänet sinne.
Ettekö kirjoita toisillenne? Kuinka hän voi?
En ole saanut kirjettä sitten syyskuun. Ne eivät pääse perille asti.
En tiedä edes lapsen sukupuolta.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Skotti, arvaa mitä toin mukanani.
Ranskalaiset antoivat hieman shampanjaa. Haluatko vähän?
Tule tänne.
Laula meille.
Laula heille.
Hyvää illan jatkoa, herrat.
Olitte loistava.
Olen juutalainen, joulu ei merkitse minulle mitään.
- Mutta en koskaan unohda tätä iltaa. - Kiitos.
- Mitä nuorelle neidille nyt tapahtuu? - Siitä minun pitikin kysyä.
Voisiko hän yöpyä suojapaikassanne?
Tarkoitin, että milloin hän on lähdössä?
- Huomen aamuna. - Hyvä.
Valitettavasti, ette voi yöpyä suojapaikassani. En ole yksin.
Siellä on iso rotta jo kolmatta päivää. Nappaan sen lopulta.
Keksimme kyllä jotain.
- Hyvää yötä, herra yliluutnantti. - Hyvää yötä.
Olkaa huoletta, neiti, löydän teille majapaikan.
Kiitos Jorg.
Mitä kirjoitit päämajalle raporttiisi?
Kirjoitin siihen 24. joulukuuta 1914.
Ei vihamielisyyttä Saksan puolelta tänä yönä.
No, sehän on totuus.
Tänä yönä -
miehet tulivat alttarin ääreen kuin se olisi nuotio keskellä talvea.
Jopa ateistit tulivat lämmittelemään.
Ehkä vain ollakseen yhdessä, -
ehkä unohtaakseen sodan.
Ehkä, -
mutta sota ei unohda meitä.
Ei enää valoraketteja!
Hyvää joulua.
Oskar! Oskar!
Kuuntele. Joku kaivaa tuolla.
Miinoja. Ne hiton skotit kaivavat miinakenttää.
He täyttävät sen räjähteillä ja räjäyttävät meidät ilmaan!
- Eivät he mitään miinakenttää kaiva. - Kaivavat, usko minua.
Tulit vain liian läheiseksi heidän kanssaan viime yönä.
- Paraskin puhuja. - Katsokaa!
Jonathan, tule mukaani.
Mitä hittoa luulette tekevänne? Aselepo on ohi!
Minä hetkenä tahansa saksalaiset alkavat ampua teitä. Takaisin juoksuhautaan! Heti!
Menkää alas! Alas!
- Hyvää huomenta, luutnantti. - Hyvää huomenta.
Voisimmeko me upseerit puhumme kaatuneista?
Kaatuneista?
Ponchel. Tuokaa kahvia.
Kiitos.
Kiitos, Ponchel. Voitte poistua.
Mieheni siirtävät viime viikolla tapettujen ruumiit, jotta voitte haudata heidät.
Ja me palautamme miehenne, jotka kaatuivat maillamme viime marraskuussa.
Kuulostaa järkevältä. Haudata kaatuneet Kristuksen syntymäpäivänä.
Kuulostaa järkevältä. Sovittu.
Olen etuajassa.
Anteeksi, mutta miksi herätyskellonne soi joka aamu kymmeneltä?
- Vaihtuuko silloin vartiovuoro? - Ei, vaan everstillä, -
oli tapana juoda kahvia äitinsä kanssa joka aamu kymmeneltä.
Hän pelkää unohtavansa sen sodan takia.
- Me vain totuimme siihen. - Niin mekin.
Tarvitsetko apua?
Muutaman päivän kuluttua heidän perheensä ja vaimonsa, -
saavat huonoja uutisia.
Olisi parempi olla ajattelematta sitä.
Heille mikään ei tule olemaan kuten ennen.
Ja sinä, -
joku päivä he löytävät sinut ja heittävät kuoppaan.
Lähdetään, kun vielä voimme.
Minulla on passini. Hollanti ei ole kaukana, -
- siellä on rauha, voisimme elää. - En voi, olisin sotilaskarkuri.
Ei se haittaa. Olisimme yhdessä.
Olen sotilas, kuten kaikki muutkin täällä. Minulla on velvollisuuksia.
Hollanti ei ole kaukana. He löytävät meidät, edes passisi ei pelasta meitä.
On toinenkin mahdollisuus.
Ranskan raja on vain 100 metrin päässä. Meidän on vain ylitettävä se.
Tein teetä, haluaisitteko ottaa?
Tule.
Muut pyysivät antamaan nämä kirjeet teille, -
he eivät luota sotilaspostiin.
Ja koska olette menossa takaisin Berliiniin, ajattelimme...
Tietysti.
- Hyvä, Moralek! - Antakaa mennä!
Kuulin viime yönä vaimostanne.
Jos haluatte, voin viedä hänelle kirjeen.
Miksi tekisitte sen? Jos jäätte kiinni...
Ei yksi kirje pysäytä meitä voittamasta tätä sotaa.
Ja kun valtaamme Pariisin, ja tämä kaikki on päättynyt, -
voitte kutsua meidät drinkille Rue Vavinille.
Ei teidän tarvitse vallata Pariisia voidaksenne tulla drinkille.
Kuinka monta patruunaa teidän on ammuttava päivittäin?
- Kahdeksan. - Kuinka?
Kahdeksan siis. Entä te?
- Seitsemän. - Seitsemän ja kahdeksan.
Meidän viisi. En ihmettele yhtään.
Eilen William teilasi kaksi sakua, jotka ampuivat meitä useita tunteja.
Jos hän jatkaa näin, hänet valitaan joukkueen parhaaksi ampujaksi.
Kaikki kaverimme kuolaavat kakkunne perään, -
mutta William ja minä vartioimme sitä tarkasti.
Rakkaat terveiset, meiltä molemmilta.
Oletteko vieläkin täällä? Eivätkö he lähettäneet autoa?
Me odotimme, mutta kukaan ei tullut hakemaan häntä.
Päämajan juhlat kestivät varmaan aamuun asti, eikä kukaan ole herännyt vielä.
Minulle soitettiin päämajasta hetki sitten.
he kertoivat sinun kadonneen.
He luulivat sinun karanneen, Sprink.
Kerroin, että lähdit neiti Sorensenin kanssa laulamaan asetovereillesi.
He olivat täysin järkyttyneitä.
Minun käskettiin pitää sinua silmällä kunnes he saapuvat.
Neiti Sorensen palaa Berliiniin -
ja sinä joudut kahdeksi viikoksi arestiin -
niskoittelusta rintamalla.
Niskoittelusta rintamallako?
En ymmärrä, herra yliluutnantti. Mitä on suunnitelmissa huomenna?
Pieni jalkapallomatsiko? Aperitiivit vastapuolen kanssa?
Vai ammutko heitä kuin kaneja nautittuasi ensin samppanjaa?
Miten on, herra yliluutnantti?
Mitä järkeä siinä on? Kuolemasi tuntuisi huomenna paljon oudommalta kuin se olisi tuntunut eilen.
Riittää, Sprink.
Vieläkö kahvia on jäljellä?
- Onko se ranskalainen luutnantti täällä? - Hän on juuri tulossa.
Mitä te täällä teette? Sovimme, että kaikki palaavat omiin asemiinsa.
Tiedän kyllä, mutta...
Tykistömme avaa tulen asemiinne kymmenessä minuutissa.
Siksi ehdotan, että tulette turvaan meidän juoksuhautoihimme.
Jos teidät olisi lähetetty muualle, en olisi tullut varoittamaan seuraajianne.
Sinut olisi ammuttu ennen kuin olisit päässyt ei-kenenkään-maalle.
Normaalin käytännön mukaan.
Ei sanaakaan, Sprink.
Täysosuma.
Anteeksi.
Perhana! Joudumme rakentamaan sen uudestaan.
Muuten... Se kirje vaimolleni...
Tulitus päättyi.
Teidän on aika palata takasin. Toivottavasti te selviätte sodasta.
Tuskin tämä on vielä ohi.
En hämmästyisi, jos oma tykistömme vastaisi tuleen.
Normaalin käytännön mukaan.
Tällä kertaa meidän täytynee erota.
Oli ilo tavata sinut.
Kenties toisissa olosuhteissa... Olisimme voineet olla...
Niin kai.
Jopa drinkillä Rue Vavinilla, turistina.
Se olisi... chouette, ettekö te niin sano?
Kyllä. Ranskasi on parempaa kuin minun saksani.
Epäilemättä, mutta vaimosi on saksalainen.
- Onnea matkaan. - Sitä samaa.
- Näkemiin. - Lykkyä tykö.
Lähdetään, pojat!
Herra luutnantti.
Merkitsin muistiin kaikki heidän konekivääripesäkkeensä.
Kaikki on tässä.
Mitä te täällä teette? Kaikki lähtivät jo.
Tulimme, jotta meitä kohdeltaisiin kuin vankeja.
Vangiksiko? Mahdotonta!
Kuinka selittäisin läsnäolonne esimiehilleni?
En voi tehdä sitä.
Palatkaa juoksuhautaanne, leikit on nyt leikitty!
Herra, -
jos palaamme saksalaisten puolelle, meidät erotetaan toisistamme.
Pankaa meidät vankilaan, mutta antakaa meidän olla yhdessä.
Rukoilen teitä.
- Gueusselin. - Herra luutnantti?
Viekää nämä kaksi kylään.
He ovat vankeja. Laittakaa heidät kouluun odottamaan siirtoa muualle.
Te pysytte heidän kanssaan. Saavumme sinne huomenna.
Herra luutnantti. Toimittaisitteko nämä kirjeet Punaiselle Ristille? Se on tärkeää.
Ponchel! Ponchel!
Morallec, missä Ponchel on? Olen etsinyt häntä tunnin.
Hän sanoi menevänsä jonnekin syömään, herra luutnantti.
Syömään?
Rakkaani, takerrun tiukasti muistoosi, kuten kiipeilijä pitää kiinni köydestä, ettei putoaisi.
Miesparka kaatui linjojemme väliin.
Ennen kuin huomasimmekaan, he tekivät kuusi maalia.
Myöhemmin he myönsivät, että useimmat heistä pelaavat Münchenissä, seurassa nimeltä Bayern.
En tule koskaan unohtamaan sen naisen ääntä yöllä...
Joisinko noiden paskiaisten seurassa? Mieluummin kuolen.
Skotlantilainen valokuvaaja lupasi lähettää meille kuvan uudenvuodenaatosta.
Baijerilainen antoi osoitteensa ja pyysi käymään sodan jälkeen.
Vietämme uudenvuodenaattoa saksalaisten kanssa...
Laulamme skottien opettamaa laulua.
Juomme kaikkien noiden kusipäiden terveydeksi, -
jotka istuvat sisällä lämpimässä -
ja lähettävät meidät tänne kuolemaan.
Nyt hän on sinun.
Sinut lähetetään takaisin seurakuntaasi Skotlannissa.
Toin lähtömääräyksesi.
Minun kuuluu tukea kärsiviä -
ja niitä, jotka ovat kadottaneet uskonsa. Minä kuulun tänne.
Olen hyvin pettynyt sinuun.
Kun halusit liittyä armeijaan seurakuntalaistesi mukaan, -
menin sinusta henkilökohtaisesti takuuseen.
Mutta sitten... Kun kuulin, mitä oli tapahtunut, -
rukoilin puolestasi.
Uskon vilpittömästi, että Herramme Jeesus Kristus johdatti minua -
elämäni tärkeimmässä messussa.
Yritin pysyä uskollisena Hänen luottamukselleen -
ja viedä Hänen sanomaansa kaikille, keitä he sitten ovatkaan.
Ne miehet, jotka kuuntelivat sinua jouluaattona, -
tulevat pian karvaasti katumaan sitä.
Koska muutaman päivän sisällä heidän rykmenttinsä hajotetaan -
hänen majesteettinsa kuninkaan määräyksestä.
Mihin nuo poikaparat nyt joutuvat etulinjalle?
Ja mitä heidän perheensä ajattelevat?
Anteeksi, teidän ylhäisyytenne. Pojat ovat valmiina.
He odottavat minua saarnaamaan sotilaille, -
jotka korvaavat sinun kanssasi hairahtuneet.
Ohjatkoon Herramme Jeesus Kristus askeleesi takaisin kaidalle polulle.
Onko se oikea Herran polku?
Et kysy oikeaa kysymystä.
Mietipä sitä, -
onko sinun soveliasta jäädä joukkoomme, Jumalamme taloon.
Herramme Jeesus sanoi: "Älkää luulko, että tulen tuomaan Maan päälle rauhaa."
"En tule tuomaan rauhaa, vaan miekan."
Matteuksen evankeliumi.
Veljeni, Herran miekka on käsissänne.
Olette itsensä sivilisaation puolustajia.
Hyvän voima pahuuden voimia vastaan.
Koska tämä sota on oikeasti -
ristiretki, pyhä sota, -
maailman vapauden pelastamiseksi.
Todellisuudessa -
saksalaiset eivät toimi kuten me eivätkä ajattele kuten me, -
koska he eivät ole samanlaisia kuin me, Jumalan lapset.
Ovatko siviilikaupunkien pommittajat -
Jumalan lapsia?
Ovatko aseistetut, -
naisten ja lapsien suojassa etenevät miehet -
Jumalan lapsia?
Jumalan avustuksella teidän täytyy tappaa saksalaiset, -
hyvät ja pahat, nuoret ja vanhat.
Tappakaa heidät kaikki, -
ettei sitä tarvitse tehdä uudestaan.
- Herra olkoon teidän kanssanne. - Niin myös sinun henkesi kanssa.
Jumala siunatkoon teitä.
Isän, Pojan ja Pyhän hengen nimeen. Aamen.
- Kaikki tuliasemiin! - Kaikki tuliasemiinsa!
Nopeasti!
Mitä te oikein teette, ampukaa tuo pirun saksalainen!
Mitä te odotatte? Ampukaa hänet! Juhlat ovat ohi!
Mitä helvettiä te leikitte? Ampukaa hänet!
Ampukaa hänet!
Pois tuliasemista.
Häpeä, Gordon. Häpeä.
Oli todella typerää kuolla saksalaiseksi naamioituneena, vai mitä?
Mitä helvettiä olit tekemässä?
Eräs saksalainen auttoi minua.
Näin äitini.
Joimme kahvia yhdessä. Aivan kuin ennen.
Sinulla on poika.
Hänen nimensä on Henri.
- Miten saatoit... - Jos tulit saarnaamaan, mene pois!
Etkö ymmärrä kuinka vakavaa tämä on?
Maanpetos. Rangaistus on kuolema.
Mutta emme voi teloittaa 200 miestä, se pelastaa sinut.
Enkä laskenut siihen sen jälkeisiä veljeilytapauksia.
- Jos tämä vuotaa julkisuuteen... - Kukaan ei sano mitään.
- Luulen, ettei sano. - Luulet?
Miehet, jotka osallistuivat siihen eivät ole häpeissään teostaan.
Jos he eivät kerro, se johtuu siitä, ettei kukaan uskoisi tai ymmärtäisi heitä.
Uskomatonta! Juhlitaan vihollisen kanssa, kun osa valtiosta on valloitettuna.
Valtio? Mitä valtio tietää kärsimyksistämme täällä?
Siitä mitä teemme täällä valittamatta.
Saksalaiset ovat lähempänä sydäntäni kuin ne, jotka itkevät: -
"Tappakaa saksalaiset!", samalla kun syövät kalkkunaa.
- Järjetöntä. - Ei. Et vain elä samaa sotaa kuin minä.
Sinä ja miehenne liitytte takaisin Verdunin sektoriin.
Olet oikeassa yhdessä asiassa. En ymmärrä tätä sotaa.
Aselajini oli ratsuväki.
Siellä sinulle olisi auennut ura, kuten aiemmin sanoin.
Nyt minun täytyy taistella sodassa, jossa suihku kiinnostaa kivääriä enemmän.
Sodassa, jossa viholliset vaihtavat osoitteita voidakseen tavata myöhemmin.
Sekä se kissa, jossa oli saksalaisilta viesti: "Onnea matkaan, toverit!"
Minut määrättiin pidättämään kissa maanpetoksesta, -
kunnes toisin määrätään.
Olet isoisä, isä.
Hänen nimensä on Henri.
Mistä sinä puhut?
Miten sait tiedon?
Et ymmärtäisi.
Henri.
Ei huono.
Henri Audebert.
Yritetään selvitä tästä sodasta hänen vuokseen.
Istukaa alas.
Kahden päivän kuluttua olette Itä-Preussissa -
osallistumassa hyökkäykseen Venäjän armeijaa vastaan.
Toivon, että olette taistelunhaluisia vihollisen kohdatessanne.
Juna menee kotimaan läpi, -
mutta ette saa tavata perheitänne.
Miksikö? Luulen, että tiedätte syyn.
- Kauan eläköön keisari Vilhelm! - Kauan eläköön keisari!
He jakavat näitä melkein joka päivä.
Tämä elokuva on omistettu saksalaisille, brittiläisille -
ja ranskalaisille sotilaille, jotka olivat eturintamalla jouluna 1914.